FRA ZOE TIL PAPPA
BIONYNE INDUSTRIES EKSPERIMENTELT FORSKNINGSANLEGG
Landing pågår. Donoren har ankommet. Jeg gjentar: Donoren har ankommet.
-Har donoren signert? -Ja, det er klarert.
Hør etter. Donoren er på laboratoriet.
Alt personale til operasjon.
Jeg gjentar: Alle fra teknologi-enheten til operasjon umiddelbart.
Klar?
-Når inntraff hjertestansen? -For syv timer og 15 minutter siden.
Fortsett.
Forbered innføring av nervesonde.
Vev er intakt. Protoplasmisk integritet ser bra ut.
Hjernebarken er levedyktig. Samtykker du?
-Ja. -Ballen er i dine hender.
Mannen er død. Likevel kan vi lese den nevrologiske informasjonen hans.
Vi tar hans biologiske hjerne og trykke den i den syntetiske hjernen.
Vi skal kopiere menneskehjernen.
Ed, start kartleggingssekvensen.
Øyeposisjonen er optimal.
Kartleggingen er fullført. Forbered innføring av nervesonde.
Vær beredt.
Initierer overføring av objektet.
Minnedisken er online.
HENTER NEVROLOGISK INFORMASJON
INNHENTING AV INFORMASJON FULLFØRT
Kartleggingen er fullført. Før bort donoren.
Forbered nevrologisk avtrykk.
Start prosessen.
Scott? Test Alfa-9 i isselappen.
Takk.
Temporal akson er online. Ser bra ut.
Fremre hjernelapp ser bra ut.
Ok...
Test theta-bølger fire og fem.
Tofase-applikasjon.
P 1. Sideparametre: A, P og C.
Primærreaksjon.
Stasen må kontrolleres hver time. Eksepsjonelt. Oversett.
Fullfør. Bekreft.
Kjør alle tillatelser. Kjør.
Er avtrykket fullført?
Margaret, stimuler kroppen.
Sersjant Kelly?
Hører du meg?
Sersjant?
Hvem er jeg?
Sersjant, du har flyttet over til en syntetisk kropp.
Prøv å slappe av. Du er online snart.
Det tar bare litt tid.
-Hvem er jeg? -Sersjant...
-Prøv å slappe av. -Hvem er jeg?
Sersjant...
Sersjant. Sersjant Kelly!
Sersjant Kelly!
Slå den av. Avtrykket feilet.
Innstillingene er ødelagt!
-Den snakket. -Det har skjedd før.
Nei, de har lagd lyder. Denne snakket.
Åtte måneder siden hadde det vært fantastisk. Nå er det bare irriterende.
Det er fremgang. Det er unektelig.
I min verden måles fremgang i resultater. Det har vi ikke.
Jeg vet ikke hvor lenge jeg kan la dette pågå.
Gjentatte feil skremmer bort investorer. Hvem skulle tro det?
Dette er livsverket mitt. Jeg flyttet hit med familien min.
Jeg lover at jeg er så nær.
Men det er ikke nært nok, Bill.
Ikke la dette ødelegge helgen din.
Å, faen.
Beklager at jeg er sen. Hvordan går det?
Ungene er helt ville.
-Pappa! -Zoe!
-Hvordan går det? Hvordan var dagen din? -Matt!
-Ikke innendørs, jeg vet. -Han spionerer på meg.
-Det heter "spiondrone". -Gå og pakk, og la møblene være.
-Hallo, Foster-familien. -Ed!
-Bare mat ham en gang om dagen. -Ok.
-Har du snakket med Jones? -Ja, noe sånt.
-Fikk du sparken? -Hva betyr sparken?
-Jeg har ikke fått sparken. -Hvem har fått sparken?
-Ingen har fått sparken. -Jeg trodde du kom til å bli sparket.
-Hva skjer? -Testobjektet rev seg i stykker.
-Det var ganske brutalt? -Hva betyr brutalt?
Testobjektet snakket, Mona.
-Det snakket faktisk. -I så fall kan det føle også.
Vi slo den av så fort vi kunne.
Du kan ikke prøve å gjenopplive folk før du har en løsning.
Hvor mange ganger har ikke du reddet folk på akutten?
-De river seg ikke i stykker. -Hun har et poeng, William.
Jeg burde nok snakke med Sophie om fiskesituasjonen.
William, jeg tror på deg. Men jeg liker ikke hvor dette er på vei.
Folk kan lide.
Den første hjertetransplanterte personen overlevde i 18 dager. Han led.
-Var det galt? -Nei.
Jeg er nær et gjennombrudd, Mona. Soldater, ofre...
Liv trenger ikke å bli forkortet.
Men noe hindrer den syntetiske hjernen fra å bli bevisst.
Det er mer som gjør oss menneskelige. Som en sjel.
Vi er summen av det som har skjedd med oss og hvordan vi har bearbeidet det.
-Alt handler om nevrokjemi. -Tror du virkelig det?
Er det alt jeg er? Barna dine?
Er vi bare elektriske signaler og kjemi? Du har en familie som er glad i deg.
Og vi har en forsker.
-Synes du at jeg skal slutte? -Hei!
Jeg er bare bekymret for at du skal miste av syne hva som er riktig og galt.
Jeg skal ikke det. Stol på meg.
Ha det gøy!
-Den skal du få igjen for. -Hva heter båten igjen?
Den heter "Cheating Hussy". Nøklene ligger i agnboksen.
-Vi gjør ikke det. -Pappa!
-Vi ses søndag kveld. -Er alle inne?
-Ta på sikkerhetsbelter. -Foster-familiens sirkus er på vei.
-Ja! -Virkelig?
Heis seilene!
-Jeg leter etter noe som... -Kjeder seg.
Flau. Kanskje adoptert. Det er i så fall meg.
-Kan vi fiske når vi kommer frem? -Absolutt!
-Er vi fremme snart? -Vi kan vente til båten flyter forbi.
Du vet hva de sier? Vent i fem minutter hvis du ikke liker været.
Jeg ser ingenting. Gjør du? Jeg synes at vi skal stoppe.
-Gikk det bra? -Fy faen!
Det var nære på.
Hold dere fast!
Mona? Mona!
Unger?
Herregud!
Sophie? Ben? Zoe? Zoe!
Zoe... Lille jenta mi...
Mona... Mona...
William? Hva har skjedd?
Ingen spørsmål, sa jeg. Hvor er tingene?
Alt ligger i bagasjerommet.
Fy faen.
William... Hva i helvete skjedde?
Du må hjelpe meg med noe, Ed.
-Ikke snakk om. Det kan jeg ikke. -De er ikke borte.
-Ikke ennå! -William, vi må ringe politiet.
Eller gjøre noe...
-William, hva i helvete gjør du? -Start kartleggingssekvensen.
Vi kan ikke gjøre dette.
Start kartleggingssekvensen, Ed!
Edward Whittle. Tilgang bevilget.
Bare fordi jeg tror at jeg klarer det, betyr ikke at jeg faktisk gjør det.
Det er en grunn til at menneske-kloning er forbudt.
-Bare si hva vi trenger. -Jeg vet at du går gjennom helvete.
Men du må forstå noe.
De første dyrene jeg klonet ble blinde, med deformerte hodeskaller.
De indre organene var ikke på innsiden. Det er det en feil kan bety.
Hvis vi gjør en feil, må jeg vite at du er villig til å avslutte.
Vi må bare unngå å gjøre feil.
Ok...
Der har vi tankene.
Teknisk sett skal det være mulig å klone et menneske i den.
Hvis det virker, kommer hjernene deres til å være på spedbarnnivå.
Det blir et helt nytt kapittel. Ikke for å strø salt i såret...
Men du har ikke funnet ut hvordan man overfører en hjerne.
Jeg må minne deg på hva som har skjedd hver gang?
Du har gjort biologiske overføringer mellom dyr. Rotter, apekatter.
-Ikke mennesker! -Jeg vet at vi kan klare det.
Hva om noe går fryktelig galt?
Det har noe allerede gjort.
Ed? Ingen kan få vite hva som har skjedd.
Du må kvitte deg med likene.
-William, jeg... -Jeg ber deg, jeg klarer det ikke.
Greit. Vi møtes hjemme hos deg.
-Hva er det i fatene? -Forskjellige komponenter.
Aminosyre, fruktose, sånt som fremskynder prosessen. En del søppel.
Alt som trengs for å skape et menneske.
Det er bare tre tanker. Jeg trenger fire.
-Ja, men det var ikke fire. -Jeg må ha fire, Ed.
Jeg kan kanskje fikse en til neste kvartal.
-Ikke si at det ikke er fire! -Hva vil du at jeg skal gjøre?
De koster 1,7 millioner dollar hver. Jeg kan ikke bare hoste opp en til.
Beklager, William.
William?
Går det bra?
Velg et navn.
-Nei, nei, nei. -Det er ikke nok tanker.
-Velg et navn. -Ikke snakk om. Gjør det du.
-Vær så snill, velg et navn. -Nei. Nei!
-Velg et navn! -Nei! Det er ditt ansvar.
Det er du som vil gjøre dette. Da velger du navnet.
Du får velge det jævla navnet.
Du må passe på nivåene. Nivåene er viktigst av alt.
Jeg har plantet DNAet deres i tankene. Men du må se til dem hele tiden.
Slipp dem aldri av syne. Klonene dør hvis den kjemisk balansen ikke opprettholdes.
Og vi kan ikke begynne på nytt. Så du må passe på nivåene.
Ok. Og alle blir ferdige samtidig?
Ok... Dette ble enda vanskeligere.
-Si at du klarer det. -Ja, ja...
-Jeg må bare kompensere for noe... -Ed?
Ja. Ja, det lar seg gjøre.
Hvor er reservegeneratoren din? Hvis strømmen forsvinner?
-Jeg har ingen generator. -Greit...
-Er det noe jeg burde vite? -Ja.
Tankene må ikke miste strøm. Noensinne. Da blir nivåene ujevne.
Jeg fortalte deg hvor viktige de er. Så ja, vi trenger en generator.
-Klokka er 02.00. Ingenting er åpent. -Faen, jeg vet ikke.
Hva krever du av meg? Jeg kan ikke tenke på alt.
Jeg har virkelig tatt meg vann over hodet her.
Det har du også. Er du klar over det?
-Er det noe mer? -Nei, jeg tror det var alt.
Det var mange batterier.
De er ferdige om 17 dager.
Inntil da må du finne ut hvordan du skal få dem bevisste.
Hvis vi på en eller annen mirakuløs måte får til dette.
Har du tenkt på Zoe?
Alle minnene de hadde er her.
Jeg kan slette henne.
Jeg kan slette minnet om henne på harddiskene.
Går det an?
Folk mister hukommelse hele tiden.
Beta-amyloid-proteiner.
Nevrofibrilære knuter.
Jeg manipulerer minnet på harddisken.
Så laster jeg opp det nye nevrologiske kartet.
De kommer ikke til å huske henne.
Vi ryker rett til helvete.
-Takk. -Lykke til.
-Mamma, se! Pappa! -Zoe!
Hei! Hva gjør du?
Pappa har tatt mobiltelefonen min.
Zoe, kom til meg. Det går bra.
Gratulerer med dagen!
SLETTE BANER OG ASSOSIASJONER?
-Gratulerer med dagen! -God natt, mamma og pappa.
SLETTET
STATUS: 14% FULLFØRT
Mr. Foster? Det er politiet.
God morgen.
-Snakker du spansk? -Nei, beklager.
Beklager engelsken min. Vi er Perez og Rodriguez fra politiet.
Vi sjekker biltyverier som skjedde nylig.
Noen har stjålet batteriene fra alle bilene i nabolaget.
-Så rart? -Har de stjålet noe fra deg?
Nei, det gjorde de ikke.
-Så du var heldig. -Ja.
Du har ikke sett noe uvanlig?
Hvis du ser noe mistenkelig, så si i fra til oss.
-Det skal jeg gjøre. -Ha en god dag.
Vi får dra videre.
Ok. Det skjedde virkelig.
Edward!
Jeg føler meg tvunget til å si noe om mangelen på Bill her.
Du vet ikke tilfeldigvis noe om det?
Han har bare sagt at han har mykoplasma.
-Mykoplasma? -Ja.
Kan du formidle en beskjed? Jeg har snakket med styret i dag.
Hvis ikke 345 fungerer, så legger vi ned i slutten av kvartalet.
-Legger ned? -Vil du ha gode referanser?
Han kommer sikkert snart. William har et sterkt immunforsvar.
STATUS: 40% FULLFØRT
Forsøksobjekt 221: Oppdatert.
Overføring av bevissthet fra objekt til klone har lyktes.
Bevissthet kan overføres.
Hvorfor ikke mellom mennesker? Hva er det jeg går glipp av?
-William? -Ja?
Jeg snakket nettopp med Jones. De legger oss ned hvis ikke 345 fungerer.
-Faen! -Du har utstyr for millioner hjemme.
Da leter de etter ting. Vet du det vitenskapelige begrepet for det?
At vi er fullstendig rævkjørt. Så hva skal vi gjøre?
-Kom deg hit. -Hva? Hjem til deg?
-Ja, hit. -Hvorfor?
-Jeg må jobbe. Du må passe på dem. -Ikke skrik .
Jeg skriker... Beklager at jeg skrek.
-Skynd deg. Og du har lungebetennelse. -Hva?
Dr. William Foster. Tilgang bevilget.
Der er han. Hei, Bill.
Du ser forferdelig ut. Vil du ha noe? Urtete?
-Hva slags syk er du egentlig? -Lungebetennelse.
For en kjempe du er.
Du er her. Du må se over datalinkene før jeg kan jobbe med nevropunktene.
-Ikke nå. -Jones er etter oss.
Vi trenger din godkjennelse av MF-grensesnittene.
-Still deg i kø. -Ok, ok.
Går det bra med deg?
-Det går bra. Hvordan det? -Jeg lurte bare.
FRA ZOE TIL PAPPA
-Hallo? -Jeg beklager det med Matt.
Husker du meg ikke? Læreren til Matt, mrs. Barnes.
-Jeg kan forklare. -Fetteren din fortalte.
Beklager at jeg kommer uanmeldt. Men Matt har ikke vært på skolen.
Og jeg fikk ikke tak i kona di på mobiltelefonen.
Jeg vet at man ikke skal ha favoritter...
Jeg håper at alt er oppklart nå.
-Ha en god jul. -God jul.
-Har hun gått? -Hva skjedde?
Hun måtte låne toalettet. Hun banket på døra som en psykopat.
-Hva skulle jeg gjøre? -Hva sa du?
Jeg sa at Matt har vannkopper og er hos besteforeldrene sine.
De er døde. Hvordan skal jeg forklare det?
Jeg vet ikke. Ikke dra meg ned i avgrunnen av dine løgner.
-Ringte du ikke skolen og fant på noe? -Nei.
Hva med klinikken hvor Mona jobber?
Det har gått fem dager. Trodde du ikke at noen merker at familien er borte?
-Jeg har hatt mye å tenke på. -Ja, beklager.
-Du får løse det. -Hvordan har de det?
De har vokst 30 centimeter.
123 TAPTE ANROP 113 NYE BESKJEDER
Oi.
427 NYE MELDINGER
Virkelig?
FRA: MONA FOSTER TIL: REKTOR LUNA
Emne: ANGÅENDE SOPHIE OG MATT
Etter nøye vurdering, velger vi å undervise barna hjemme.
Med vennlig hilsen, Mona Foster.
Har du det bra? Er vi fortsatt venner?
Unnskyld, jeg kommer ikke på nett. Dumme pappa tok laptopen min.
Alle er syke. Må stikke.
Ikke vær venn med Julie. Hun er gal.
Hva har hun gjort?
Hun flørtet med typen din!
Typen min?
Juan!
Hei, søta!
Hei, Juan.
Foreldrene mine er borte. Vil du komme bort?
Jeg tror nok ikke det.
Jeg har husarrest.
Hvor lenge da?
Til jeg er 18.
-Tror du at de kommer til å legge oss ned? -Roboten må bli ferdig.
-Før den nye donoren kommer. -Hvor er William?
NEVROLOGISK AVSKRIFT TEST: SIMULERING
UTFØR
AVSKRIFT FEILET
STATUS: 90% FULLFØRT
Hva går jeg glipp av?
-Hei. -Du ser fryktelig ut.
Og det er ikke bra image for noen som gjør fryktelige ting.
-Jeg er ikke klar. -Jeg sa 17 dager.
Det har gått 17 dager. Du kan ikke si at du ikke er klar.
Ed? Ed?
Ed?
-Faen. -Ed.
Ed? Ser du det? Jeg forstår ikke hvorfor det skjer.
Hvordan kan jeg være sikker på at det ikke skjer med dem.
Ja, det burde du ha tenkt på for 17 dager siden.
Akseleratorene følger DNA-profilen nøyaktig. Greit?
De fortsetter å aldres i tanken.
To uker fra nå kan kona di ha kreft.
Datteren din i overgangsalderen. Og sønnen din...
Han kan være skallet med skrumpet pung.
Poenget mitt er at selv om du løser gåten om noen dager,
så de vil være mange ganger eldre enn da de døde.
Hvordan skal du forklare det?
Hvorfor friker du ikke akkurat nå, William?
-Jeg prøver å tenke. -Så bra. Det er bra at du tenker.
Jeg skal også tenke. På hvordan det er i fengsel.
Eller når Bionyne saksøker oss for 30 milliarder dollar. Hva gjør du?
Jeg legger dem i koma.
Da holder de seg i ro til jeg har funnet en løsning.
Og hvis du ikke finner løsningen? Du kan ikke holde dem i koma lenger enn 72 timer.
Etter det må du ta en veldig vanskelig avgjørelse.
Tøm tanken.
ÅPEN LUKE
Har du henne?
Jeg mister henne!
Herregud!
Jeg klarte det! Vi klarte det!
Hun er perfekt.
Dette er bedre enn suksess. Dette er perfekt. Fy faen.
Ok. Dette bør holde dem mette for en stund.
Så fyller vi opp mer i morgen.
-Takk. -Bare hyggelig.
Du har tre dager på deg.
Ja. Vi ses i morgen.
Ja. Og du, vi klonet et menneske i dag.
Du kan legge til det på CV-en din.
Margaret, stimuler kroppen.
Sersjant Kelly, hører du meg?
Hvem er jeg?
Jeg savner deg, Soph. Når kommer du tilbake?
Sersjant?
Slå den av. Den har feilet.
Slå den av.
Jeg trodde at jeg kunne få det til.
Unnskyld.
-Hva? -Har du unngått å svare meg?
-Bill? Bill? -Hva er det?
Innser du hvor mye penger som er investert i prosjektet?
Folk regner med deg. Jeg også.
-Fy faen. -Og tiden er nesten ute.
-Fy faen. -Hva sa du?
Hører du meg?
Er du der?
-Vi har lett på feil sted. -Du er veldig nære nå.
Nei, det er ikke hjernen. Det er kroppen.
Det er så opplagt, så elegant og så enkelt.
La oss sette på bremsene her.
-Bli med meg, Edward. -Hva...?
Her er det dødt. Se på dette.
Hjernen hennes er tom. Hun er i koma.
Hun har ikke vært ved bevissthet. Ennå. Hun puster.
-Hjertet slår. -Det er ikke et tegn på bevissthet.
-De er ufrivillige kroppsfunksjoner. -Som styres av hjernen
Hjernen vet at den tilhører en kropp. Denne spesifikke kroppen.
Det er det jeg har gått glipp av. Derfor funker ikke 345.
Den har elektroder som er koblet til stål og titan.
Vi skriver av en biologisk hjerne i en syntetisk hjerne.
Men det vet den ikke. Den leter etter kroppen. Hjerte og lunger.
Men den finner ikke kroppen.
Så lillehjernene friker ut, tror at den dør, og handler deretter.
Derfor har den aldri muligheten til å oppnå full bevissthet. Faen.
Det er som en transplantasjonsavvisning.
Vi må lure den syntetiske hjernen til å tro at den har sin biologiske kropp.
-Det er løsningen. -For 345 kanskje.
Hva har det med familien din å gjøre? De er ikke roboter.
Den har alt å gjøre med familien min.
Jeg skriver av hjernen hennes til hennes egen kropp.
-Jeg vet at det vil fungere. -Er du sikker?
Vi får bare en sjanse.
Vær klar til å starte det nevrologiske avtrykket, Ed.
-Er du klar? -Har det noen gang spilt en rolle?
Start nerveimplantatet.
Koble til i henhold til forskrift.
LASTER AVTRYKK AV HJERNEN
Hold øye med Monas sensoriske hjernebark. Bra.
Jeg går til temporallappen. Isselappen.
Storhjernen. Hvordan er verdiene?
-De ser bra ut. -Ok.
Statusen er god. Funksjonen er god.
Start nerveimplantatet.
Utrolig.
Avskriften er fullført.
Hva er det som foregår? Det skjer jo ingenting.
Hører du meg, Mona?
Faen! Hun avviser det! Hva skal vi gjøre?
Vent.
William?
Kjære.
Vent litt. Hva gjør du?
Får henne til å sove. Hun og barna kan ikke se huset i denne tilstanden.
Ja, godt tenkt. Skjønner du hva vi akkurat har gjort?
Dette er det største jeg har oppnådd hele livet.
Det største noen har gjort. Synd at vi kan ikke fortelle noen.
Herregud. Jeg mener...
Vi snakker om Nobelprisen. Foster-Whittle. Forkastet.
Whittle-Foster. Det må ikke være i alfabetisk rekkefølge.
Jeg håper at alt går bra med dem.
-Vi klarte det. -Ja.
Greit... Vi ses på jobben.
Mona?
Unger?
-God morgen, William. -God morgen.
-Hvordan har alle det? -Jeg er sulten.
-Jeg er utsultet. -Jeg føler meg flott. Jeg løper en tur.
-Ute? -Du ser sliten ut. Har du sovet godt?
Ja.
-Ha en fin løpetur. -Pappa? Pappa!
-Ja? -Kan jeg få pannekaker?
Ja.
Ja, du kan får pannekaker, Matthew.
-Sophie, vil du også ha pannekaker? -Ja.
Flott. Flott.
Pannekake servert.
-Kan jeg få arme riddere? -Oui. Arme riddere til damen.
Det er på vei!
Ekkelt. Melken er sur. Kan du kjøpe ny?
-Jeg luktet på den her om dagen. -Den er klumpete.
-De har solgt utgått melk. -Ja.
Noen skal få vite hva jeg synes. Jeg skal ta meg av det.
Det er jobben. Jeg må...
Ok.
-Ja? -Hei, det er meg.
Vi har en donor på vei inn. Møt meg på laben med en gang.
-Familien min våknet akkurat. -Gratulerer.
Det blir en kort gjenforening hvis ikke 345 fungerer.
Hvis de legger ned, blir vi avslørt.
-Matt, vær forsiktig. -Hører du på meg?
William, hører du meg?
-Hallo? -Ja. Ok, jeg kommer.
Fankern!
-Gikk det bra? -Ja, det gikk bra.
Går det bra? Du er ikke deg selv i dag.
-Jeg må dra til laboratoriet. -Gjør det. Vi klarer oss.
Det er så dumt å dra fra dere på en lørdag.
-Vi er her når du kommer hjem. -Ok.
Nervevev er intakt. Protoplasmisk integritet er på 60%.
-Jeg får den til 55%. -Hjernebarken er fortsatt frisk.
Er vi enige?
-William? -Nei.
Den er for ødelagt.
Hva skjer? Donoren ser bra ut.
Jeg kan ikke gjøre det. Jeg kan ikke utsette en person til for det.
Det er dårlig tidspunkt å få dårlig samvittighet på.
Jeg håper at du er klar for fengsel. Og miste familien din.
Det er akkurat det som vil skje hvis vi ikke får 345 til å fungere.
Så du bør komme opp med noe. Snart.
Er du her, Bill?
-Ja, det er meg. -Er alt i orden der inne?
-Det går bra. -Synd med den donoren i dag.
-Vi tar den neste, sir. -Jeg håper at det blir en neste.
Herregud.
-Mamma, har du sett mobilen min? -Nei, min er også borte.
Ditt sosiale liv er ikke avhengig av den. Det er mitt.
-Ok, hvor så du den sist? -Ingen anelse.
-Troll, har du mobilen min? -Nei.
Herregud.
Ed!
Hei!
Herregud, gråter du blod?
-William, du har ikke... -Jeg gjorde det.
På deg selv? Er du gal? Har du kanskje har blitt sinnssyk?
-Du kunne ha dødd. -Jeg måtte. Hør her.
Jeg skal laste opp mitt nevrologiske kart til 345. Jeg kommer til å være der inne.
-Jo, det føles... -Edward, William.
Hei, Phil.
Vi begynner med å skanne kroppen min. Så tar vi den informasjonen,
og skaper en algoritme som blir en bro for det nevrologiske avtrykket.
Ok, du lager en algoritme som skal lure den syntetiske hjernen?
Nøyaktig.
Med min hjerne inni kan den syntetiske hjernens bevissthet bli verifisert.
Jeg kan spørre meg selv. Jeg er grunnlinjen, Ed.
Jeg har kontrollen. Det er meg.
-Jeg begynner med algoritmen i kveld. -Ok.
Skal vi fortsatt kjøpe juletre i morgen?
-Det er noe galt. -Hva er galt?
Jeg vet ikke, William. Men det er noe som ikke stemmer.
Jeg husker ikke hva vi spiste til middag eller at jeg tok ferie.
Skulle ikke vi på båttur? Jeg husker ikke at vi var på båttur.
Å, kjære.
-Hvor er barna? -De sover.
Sophie har feber, men det går bra.
-Kanskje du har det samme som Sophie. -Kanskje.
Du bør legge deg og se hvordan du føler deg i morgen?
Ja... Jeg er helt utmattet.
BIOLOGISK TIL SYNTETISK AVSKRIFT PÅGÅR
Støttedirektiv 2,5.
Cytotoksisk-T: 45. NX: 1,7.
Undertrykk direktivet. Nå begynner det å ligne noe.
SETTER SAMMEN ALGORITMEN LAGRER ALGORITME
Mamma! Mamma!
Mamma! Pappa!
-Sophie! -Er mamma død?
-Hva? -Jeg så at hun døde.
Det var bare et mareritt. Mamma har det bra.
-Jeg så at hun døde. -Nei, nei.
-Det går bra. Legg deg og sov igjen. -Det føltes så ekte.
-Hun har det bra. -Er du sikker?
Det går bra. Det var bare et mareritt.
-Ok. -Det er ingen fare.
Er vi fremme snart?
OVERSKRIVER SNARVEIER OG ASSOSIASJONER
Pappa!
Sånn.
Det kommer til å føles bedre. Som om det aldri har skjedd.
William, hva er det som skjer?
-Mona, kan vi gå opp? -Hva har du gjort med Sophie?
-Jeg ga henne litt beroligende. -Hva?
-Hun klarer seg. -Hva?
-Vi kan snakke om det oppe? -Nei, William. Fortell meg sannheten.
Det var en bilulykke.
Du og barna døde.
Jeg gjenopplivet dere.
Dere er kopier.
Fjern den tingen fra hodet hennes.
Jeg er død.
Du lever. Du er deg selv.
Matt lever i andre etasje. Og Sophie og...
Og ingen trenger å få vite det.
-Hvordan kan du gjøre dette? -Jeg så at barna våre døde.
Jeg holdt din livløse kropp i armene mine og tenkte...
...at jeg kunne gjenopplive deg.
Hva hadde du gjort?
-Ed! -Hei!
-Hvordan går det? -Bra.
-Hva skjer? -Hei.
-God morgen. -God morgen.
-Hei, Ed. Hvordan går det? -Bra. Hvordan går det med deg?
Det går bra.
-Mat, kom her. -Men jeg liker dette.
Nei, hater dem, det er plastikk.
Jeg synes at de er fine.
Kom, så vi ser her borte.
-Kom, vi ser på dette. -Er det stort nok?
-Du har fått dem tilbake. -Hva med dette?
-Ja. -Kom, nå kjøper vi juletre.
-Kanskje vi skal flytte hjem igjen. -Hva?
-Vi har akkurat kommet hit. -Seriøst, pappa?
-Du bommet på tallerkenen. -Idiot.
Hva?
Pappa, hvem er Zoe?
-Hvem? -Det står "Zoe" i klesskapet mitt.
-Det var en køyeseng der. -En køyeseng?
-Er du sikker? -Jeg er ikke gal. Jeg husker bildene.
Den tingen som skjedde... Det kan være at...
Og jeg husker hvordan du ser når du lyver.
God jul, Bill.
Er det lam jeg lukter? Jeg forstyrrer middagen?
-Mona... Du ser flott ut. -Mr. Jones.
-Du er en heldig mann, Bill. -For en overraskende glede.
-Vil du spise med oss? -Du er vakker og sjenerøs.
Jeg har hørt om kvinner som deg. Men jeg vil ikke trenge meg på.
William, har du et øyeblikk?
Jeg lover at du får ham tilbake om fem minutter.
Vi er ikke ferdige...
-Hva fører deg hit? -Jeg må spørre deg om noe.
Har du ikke tenkt at det har vært litt for lett?
-Jeg vet ikke hva du snakker om. -Da skal jeg forklare.
Objekter 346, 347 og 348.
De tilhører Bionyne, Bill.
Desperasjon har drevet mange til å oppnå det umulige.
Skjebnen forårsaket den ulykken. Jeg lot bare det andre skje.
Jeg var imponert. Men nå har jeg et problem.
Tre, for å være nøyaktig.
Du vet hva som hadde skjedd hvis dette kom ut?
Ingen trenger å vite. Ingen vet det.
Mona vet. Og snart begynner Sophie og Matt å stille spørsmål.
Løgner er noe søl. Og søl er risikabelt.
Det enkle er tryggest.
De tre objektene i det fri kan jeg ikke tolerere.
Jeg kan få 345 til å fungere. Det må være verdt noe.
Bionyne blir den mest fremgangsrike legemiddelselskapet i verden.
William, spør deg selv følgende:
Hvem bruker så mye penger på å redde skadde soldater? Herregud.
Kom igjen. Det er ikke sånn man vinner kriger.
-Vi er ikke et biomedisinsk selskap. -Jeg heter ikke engang Jones.
Nå vet du hvordan man overfører menneskelig bevissthet til en maskin.
Tenk deg den beste piloten inni tusenvis av droner.
Hjernen til en hacker lastet inn i viruset.
Har du en forestilling om hvor mye det er verdt?
-Er det ikke spennende? -Hva med familien min?
Familien din døde i en bilulykke.
Algoritmen. Gi meg algoritmen.
Så kan du fullføre middagen. Kysse barna god natt.
Helvete... Elsk med kona di.
Gjør det du ikke kunne gjøre den første gangen.
En sjanse til å si...farvel.
Det er min gave til deg.
Jeg skal hente algoritmen.
På mitt signal. Stå klar utenfor.
Ser du. Jeg visste at du var smart nok til å gjøre det riktige.
Nå blir jeg forbannet.
William, du skremmer barna. Og hvor er Mr. Jones?
Mamma, pappa, skal dere skille dere?
-Kanskje. -Nei!
-Gå på rommene deres. -Hvor er aluminiumsfolien?
I skuffen ved oppvaskmaskinen.
William, jeg må vite hva som skjer
Og hvem er Zoe?
Zoe er datteren vår.
Jeg kunne ikke gjenopplive alle dere. Jeg kunne ikke redde alle.
Det var ikke nok tanker.
Jeg har slettet henne fra hukommelsen deres.
Har du tatt bort minnet om barnet mitt fra meg?
Unnskyld. Jeg skjønner hvis du vil hate meg for resten av livet.
Men akkurat nå må vi dra.
Bionyne er ikke et legemiddelselskap. Jeg vet ikke engang hva de er.
Men de vil drepe deg og barna, hvis vi ikke drar med en gang.
Jeg har ikke trosset alle naturlovene bare for å miste dere igjen.
-Vi må dra. -Unger, vi må dra nå!
-Hva skjer? -Matt, Sophie...
Det er noen slemme mennesker som vil skade oss. Det ordner seg.
Vi drar til båten til Ed, og kommer oss vekk herfra.
Jeg er skuffet, Bill. Veldig skuffet.
Sir, de flykter.
Ikke skyt ham i hodet.
-Alt er din feil. -Jeg har ikke gjort noe.
-Hvordan fant de oss? -Ser dere ikke på TV?
-De har sporet mobilen til Sophie. -Det har de ikke. Hold kjeft.
-Kanskje det er bilen, GPS-en. -Det er ikke bilen eller telefonene.
Bionyne plasserer sendere på alle prøvedyrene.
Senderne er inni dere.
-William! -Pappa!
Pass opp!
-Det gikk bra. -Går det bra med deg?
Det er går bra.
Hvordan får vi ut senderne?
De er festet til ryggraden.
De er koblet til sentralnervesystemet. De kan ikke fjernes.
-Hva snakker dere om? -Kjør til klinikken.
-Det er den andre veien. -Kjør til klinikken.
Greit.
-Sophie, legg deg ned. -Hva mener du?
-Pappa? -Det går bra. Legg deg på bordet.
Senderen styres via nervesystemet. Dette slår dem ut.
-Red, hvit, svart. -Sendere? Hva snakker du om?
-Det går bra, Sophie. -Hva skjer? Seriøst.
Noen har plantet noe dårlig i oss, og jeg fjerner det. Jeg vet at du er redd.
Prøv å slappe av, og stol på meg. Det går bra.
-Mona? -Hvis jeg gjør feil så stopper hjertet.
Hva? Mamma?
De skal være inne i dette huset.
Gå bort!
Faen! Kom igjen!
De er oppe.
Det går bra. Det er ikke så ille som det ser ut.
Gå bort!
-En til borte. -De må være oppe.
Hei! Hva gjør dere her?
Pappa, skynd deg.
Kjære, prøv å ro deg ned.
Her. Til venstre.
Pappa, det kommer noen.
Faen også.
Nå!
De var her.
Målet er ute av syne. De har kuttet senderne. De er borte.
Det er Jones. Jeg har et spørsmål.
Du og barna blir i bilen. Jeg skal sjekke at det er trygt.
Jeg ser om jeg finner båten.
Agnboksen.
-Når kommer pappa tilbake? -Vær stille.
Nøklene er i agnboksen.
Du sa at nøklene var her.
-Mamma! -Mamma! Slipp meg!
-Mamma! -Slipp broren min!
-Slipp barna mine! -Pappa!
-Skynd deg!
Pappa!
-Vi har kona og barna. Hva med Foster? -Han kommer til oss.
Bra jobbet, Eddie. Her er båtnøklene dine.
-Din jævel. -Mona...
Alt ordner seg hvis William samarbeider.
-Ordner seg? De skal drepe oss. -Mamma? Hva mener du?
Jeg har snacks på kontoret. Ta med barna dit.
Mamma? Bli med oss.
Foster er her. Ja, sir.
Vi stjal utstyr for millioner av dollar for å skape deg.
-Skape meg? -Ja. Du døde. Husker du det?
Jeg skulle bli kvitt kroppene. Kroppene deres.
Jeg klarte det ikke, og så fikk Jones vite om det.
Hvis vi gjør som de sier så løser det seg.
Slipp kona mi!
-Hvor er barna? -Der borte. De har det bra.
Unnskyld. Det skulle ikke bli slik. Det kom ut av kontroll.
Det er i orden, Ed. Det går bra.
-Jeg ødela algoritmen. -Jeg la merke til det.
Algoritmen finnes bare inni hodet mitt.
Hvis du vil ha den, så går vi herfra. Du ser oss aldri igjen.
Prøver du å forhandle?
-Du trenger meg. -Kanskje.
-Men jeg trenger ikke henne. -Jones, vent!
Eller han.
Vent! Jeg gjør det! Jeg skal gi deg algoritmen.
Jeg vet det.
Hvis du stoler på ham så dreper han oss.
Jeg elsker deg.
AVSKRIFT PÅGÅR
STIMULER
-Her er algoritmen. -Er alt der?
Alt er der. Slipp familien min fri nå.
Hvorfor er du så opphengt i det?
Denne tingen...
Det er en kopi. Skjønner du det ikke?
-Eksperimentet er over, Bill. -Nei, det er det ikke.
Jones!
Jeg har kommet for å hente familien min.
Ungene! Vi henter ungene.
Kjør.
Mamma, hva gjør han? Hvor skal han?
Han skal hente noe, kjære. Han skal hente noe.
William! William! Det holder.
Hvordan føles det?
Dette høres rart ut.
Men det føles som meg.
Bill!
De sender bare noen andre etter at jeg er borte.
-Før eller senere finner de deg. -Ikke hvis vi samarbeider.
Prøver du å forhandle med meg?
Hva om jeg sier at det finnes en annen løsning?
Gi oss det vi vil ha, så får du leve igjen.
Som en veldig rik mann.
Hva sier du? Har vi en avtale?
Vi ses snart, Bill.
-Jeg tar over her, William. -Er du sikker?
-Du må bli igjen. -Det er ikke noen alternativer.
Ta deg av familien din.
Vi klarer oss.
Ed...
SYTTEN DAGER SENERE
STATUS: 99% FULLFØRT
STATUS: 100% FULLFØRT
Mamma!
Zoe!
DUBAI, DE FORENTE ARABISKE EMIRATER
Mr. Quissam, så bra at du kunne komme.
Stol på meg, du vil ikke angre på det.
Spørsmålet er: Hvilken pris kan du sette på å få et liv til?
Vær så god.
Bill! Det er på tide å jobbe.
Start kartleggingen.
Norske tekster: Anders Svendsen